PIGEN MED DEN BLÅ CYKEL 3:3
Efteråret 1943
Den unge mand har ikke kastet ednu. Hvis han får 4-2-1, har De tabt.
Tabt! Vent, Mathias. Sæt dig ned.
Vis dem, hvem du er.
Revanche!
Jeg skal meddele ... det er en ordre. Ingen må foretage sig noget.
Ordre ... Ingen må foretage sig noget ...
Det handler altid om at føje flere døde til de døde.
Vi må smide tyskerne ud og dem, der holder med dem.
Selv om der vil dø flere.
Far!
Gidslerne bliver skudt kl. 18.
Medmindre de skyldige selv har meldt sig -
- eller er blevet anmeldt inden.
Far?
Far ... det kan ikke være sandt.
Stik af!
Raoul, stop!
Far ...
Far!
Far ...
Far ... far!
Far!
Liget er fjernet af det tyske piloti, men De får det selvfølgelig igen.
Må jeg kondolere.
Jeg forstår Deres sorg.
De eneste ansvarlige er de antifranske terrorister.
Det er galninge. Sig det videre.
Farvel.
Hun sover nu. I mindst 24 timer.
Den lille stakkel var helt ude af det.
Lad ham være ...
Far ...
Sov ... Sov, min engel.
Sov længe.
François, det er frygteligt, hvad der er sket.
- Hvordan fik du det at vide? - Ved et tilfælde.
Jeg skulle ordne nogle ting her på egnen.
- Hvad er det for ting? - Ting.
- Har du hørt fra Laurent? - Nej.
Har du?
Nej.
Jeg forsikrer dig.
Hvad er der?
François ...
- Du har ændret dig. - Hvordan?
Du er en anden.
Udspørg mig ikke, Camille.
Jeg skal nok passe så godt på jer, som jeg kan.
Hvis det er det mindste, så kontakt mig.
Camille?
Camille, jeg er sulten.
- Jeg beder Suzanne om noget. - Vent ...
Kom og sæt dig.
Tak.
Du skal ikke takke mig.
I alle de uger, hvor du havde feber -
- og talte i vildelse, så hørte jeg dig ...
Du kaldte på din kære far, men også på Laurent.
Og undertiden mig.
Nu kan jeg bedre forstå, hvad Laurent sagde.
"Vi er sammenfiltrede som krat og brombærbuske."
Se det lille barn ...
Han kan takke dig for sit liv, ligesom han kan takke Laurent og mig.
Nu er vi uadskillelige.
Camille?
Er det dig?
Laurent!
Laurent ...
Jeg rejser igen inden daggry.
Hvornår slutter den her krig?
- Hvad med dig? - Jeg skal være med i en aktion.
Alle de døde ...
Alle de døde! Det er vanvid.
Gå op til Camille.
Hun venter på dig.
Jeg ved ingenting!
Hvad gør I? Slip hende! Hun har ingenting gjort.
Ti stille, frøken Delmas, ellers kommer De med i vognen.
Har I ikke nok uskyldige?
Laurent d'Argilat er sendt fra London under kodenavnet "Beaunier".
Han har været med i flere attentater i Bordeaux og ved Toulouse.
Fru d'Argilat skal fortælle os, hvad hun ved, og så kan hun gå igen.
Mor ...
- Hvor skal du hen, mor? - Mor kommer tilbage igen.
Venter du på mig?
Du bliver hos Suzanne og Léa.
- Jeg tager med de herrer. - Er du længe væk?
Nej ...
Det afhænger af Dem selv.
- Rolig. Du ved jo ingenting. - François ... Muskat.
God søndag.
Tag en trøje på. Et eller andet ...
Mor!
Muskat ...
François ... Muskat.
Hvor er hun? Hvad har I gjort ved hende?
Hvad har du og dine venner gjort ved Camille?
Jeg advarer dig, Mathias ... hvis der sker hende noget, slår jeg dig ihjel.
- Forstår du? - Plag mig nu ikke, Léa.
Camille d'Argilat er blevet arresteret af kommandanturen. Ved du hvorfor?
- Fordi der er en grund. - En grund?
- Du ved godt, hun ingenting ved! - Måske er hun gift med en terrorist.
Måske ved hun mere end dig. Men det kan du ikke lide, vel?
- Terrorist? Næ, min lille ven ... - Jeg er ikke lille.
Og han er terrorist. Laurent! Laurent!
Tilmed kommunist og kalder sig "Beaunier".
Men du kender ham jo godt.
Hvordan knepper en kommunist?
- Alt vel? - Rør mig ikke!
Mathias Fayard, jeg hader dig!
Det værste er, at jeg væmmes over, at Montillac har set dig vokse op!
Vi lader kommunistens kone rådne op!
Så får vi se, om du stadig er lige besværlig!
Hvad gik der dog af dig?
Hvad nu, hvis han arresterer dig?
Og hvad med den lille dreng, som du har ansvaret for?
Det oprørte mig at se dem tage Camille med.
Adrien ... fars død har holdt mig væk fra aktioner.
Jeg vil være med jer igen. Jeg vil gøre hvad som helst.
Léa ... Modstandsbevægelsen skal bruge soldater.
Kan jeg være soldat?
Det kan du godt. Men jeg vil ikke have det.
- Hvad med Camille? - Hvad kan jeg gøre?
Så kan vi altså kun bede?
Bede ... ja, vi kan godt bede.
Hvordan forestiller du dig Gud?
Hvem holder han med?
- Adrien, jeg forstår ikke noget mere. - Det gør jeg heller ikke.
Hvordan kan han lade alt det ske? Jeg har forsøgt at forklare andre det.
Men jeg kan ikke forklare det for mig selv.
Gud er ikke til stede i denne krig.
Alle de mord, pinsler, rædsler ...
Jødestjernen, de plomberede tog, "evakueringen mod øst" ...
Hvis vi sejrer ...
... vil vi altid græde over det, vi har set.
Og de tog, som går gud ved hvorhen ...
Ja ... Gud ved det.
De kører børn i døden, hele familier, -
- til en grusom død.
Hvorfor?
Vær tålmodig, Léa.
Muskat ...
Min skat ... Dejligt at se dig.
Du ser træt ud.
- Du må ikke tage kufferten ... - Kom nu og få noget at spise.
Jeg fik ikke set ham igen.
Han fik ikke engang set sit barnebarn.
Léa ...
Léa!
Luk op!
Frøken Léa ...
- Léa, luk op. - Gå jeres vej!
- Det er din tante ... - Gå jeres vej!
Gå ...
Lad mig være! Jeg vil ikke se jer mere ...
Så De oberstens ansigt? Han, som aldrig griner.
Han må have grinet én gang.
Ligesom Hitler, da han fik Paris i sin hule hånd!
Det er jo min unge kusine! Har du ventet?
- Hvad hedder das Fräulein? - Fernande.
Fernande ...
Vi mødes her i morgen samme tid.
- Jeg taler rent ud. - Ssh, folk kigger.
De sætter mig stævne her, hvor De mødes med Deres beskidte venner!
Fordi De ville tale med mig, og det hastede.
Og jeg var her, da jeg fik beskeden. De ville vel tale om Camille?
Slip mig!
De har altså savnet mig. Jeg er meget rørt.
De keder Dem næppe med Deres humor!
At skulle more en besættelseshær er en utaknemlig opgave.
- Men man har visse fortrin. - Så derfor er De blevet deres nar?
De "fortrin" har vel ført Dem til mig?
De er rejst den lange vej forgæves.
Jeg har ordnet det. Camille er blevet overflyttet til Mérignac-lejren.
Hvad?
Hvornår bliver hun løsladt?
Nu forlanger De for meget af mig. Men det er et skridt på vejen.
Mens De glimrer ved middagsselskaber, går hun rundt i smudset.
Det ved jeg, Léa.
Der er også smuds ved middagsselskaberne.
Ved De, at Raphaël er død?
Han blev torteret i over en måned.
Han var godt klar over mit engagement, -
- men han sagde ingenting.
Min onkel fortalte mig ...
"Evakueringen mod øst" ...
Er det sandt, at de tilmed dræber børn?
Desværre, Léa.
Jeg er bange for, det bliver værre, end man kan forestille sig.
Men hvordan kan De så meget som tale med dem, få dem til at grine?
Léa ...
Jeg kan ikke fortælle noget.
Men stol på mig, for guds skyld.
Hvorfor, Léa?
Jeg havde en barndomsven ...
Han er blevet militssoldat.
En nat ...
For to år siden ...
... ude på landet ...
... voldtog han mig.
- Jeg må gå nu. - Nej.
Bliv. Du skal blive.
Jeg har ikke fortalt dig alt.
Jeg har været i seng med Laurent.
Det vidste jeg godt. Hvorfor siger du det?
Det skal du ikke nævne mere.
Ikke for nogen af os.
Jeg elsker dig.
- Må jeg godt tage mors spejl? - Værsgo.
Vil du ikke blive en dag mere? Otto er her ikke, så længe du ...
Jeg kan ikke blive i Paris. Lille Laurent har brug for mig.
Jeg skal også besøge Camille.
Léa, jeg forstår godt, du ikke kan holde det ud ...
Han er tysker, altså et uhyre.
Alle tyskere er ikke blevet det fra den ene dag til den anden.
Du må ikke dømme ham.
- Jeg elsker ham så højt. - Det ved jeg.
Det ved jeg.
- Undskyld det i går. - Det er mig, der siger undskyld.
Er du stadig min lillesøster?
Ja.
- Farvel, François. - Glem mig ikke!
- Glem ikke Camille. - Stol nu på mig.
Skal jeg vente pænt på hendes lig?
- De må ikke gøre noget uforsigtigt. - I lige måde.
Hvorfor?
De er i dårligt selskab!
- De har ændret Dem siden i går. - De ændrer Dem desværre ikke.
Siden De ikke forstår noget ... hvad med et stævnemøde efter krigen?
Stævnemøde med hvem? De levende eller de døde?
Léa!
Ja?
Goddag, Léa. Suzanne sagde, De ville tale med mig ...
- Ja, hr. Fayard. - "Hr. Fayard"?
- Må jeg sætte mig? - Det bliver ikke nødvendigt.
De får ikke brug for brillerne. De ved godt, hvad der står.
Slutningen er mere interessant:
"Når de sidste indbetalinger er foretaget af hr. Fayard, -
- vil pantet i "ejendommen Montillac" -
- være ophævet til hans fordel, hans alene."
- Hvad betyder det? - Léa ...
Frøken Delmas!
Allerede før Deres far døde ... Gud være med ham ...
... var vi på fallittens rand.
Da banken erfarede, at hr. Pierre var død, -
- ville den udstykke ejendommen. Og da De var syg, betalte jeg.
- Det er mange penge. - Jeg havde sparet op.
- Det er det hele. - Nej, Victor!
Der mangler 20.000 flasker. Hvem har De solgt vinen til?
Hvem?
Til dem, som kunne betale.
Til tyskerne?
Det var ikke kun tyskere.
- De vil absolut have Montillac. - Nej.
De er ikke herre her endnu. Den sidste rate bliver ikke for stjålne penge!
Jeg har ikke stjålet noget. Montillac er også mit.
- Ti stille! - Jeg tænkte, vi kunne ordne det ...
Det er ordnet. Skriv under her og rejs.
Hvad er det?
De vedgår, at De har solgt vin, som ikke var Deres, -
- og brugte pengene til at få pantet udbetalt for egen vindings skyld.
Jeg skriver under på, at jeg skylder Dem i løn.
Jeg beder Dem om at rejse.
Rejse?
Driv Deres forretninger med tyskerne et andet sted.
Det kan ikke være sandt ... jeg er født her, ligesom De selv.
Min kone er begravet på kirkegården omme bagved.
Hvis jeg rejser ...
- Det kan De da ikke gøre. - Det kunne De heller ikke, Victor.
Vær venlig at gå.
Farvel, Victor.
Der er nogle, der skjuler ting ...
Men De ser ud til at være god nok. Skal De besøge Deres forlovede?
Nå, det kommer ikke mig ved ...
Næste!
- Hvem skal De besøge? - Camille d'Argilat.
Vi henter hende på infirmeriet.
Jeg går med.
Léa ...
Dine hænder er brændende!
Har du feber?
Hvordan går det?
Besøg er forbudt på infirmeriet. Jeg måtte stå op.
- Hvordan har min Laurent det? - Han er dejlig.
Han er sjov, begavet ...
Jeg taler hele tiden om dig.
Han venter på dig.
Se her ...
Han har ... det er til dig.
Hvad har de gjort ved dig, Camille?
Sig det.
Jeg er udmattet, men jeg klarer det.
Det er ikke varmt.
Jeg skal nok få dig ud, Camille.
Hvordan?
Det ved jeg ikke, men det skal nok lykkes.
- Det lover jeg dig. - Tak.
Tak ...
Jeg tænker på jer hele tiden.
Jeg er troende, -
- men jeg tror først og fremmest på jer.
- Fortæl noget mere om Laurent. - Hvem af dem?
Dem begge to.
De har det godt.
Åh, den regn ...
Vi henter det lille arsenal om tre uger.
Måske før. Det afhænger af landgangen.
- Går de i land? - Ja. Men hvornår ...?
Adrien, jeg må tale med dig.
Vi må få Camille ud.
Det er umuligt.
Så stor en aktion for én person er en alt for stor risiko.
Ellers dør hun. Er dét ikke en stor risiko?
Mayenne er imod det.
"Mayenne, Mayenne" ... Hvem er denne Mayenne?
Vi er en hær i krig. Mayenne giver ordrerne, og vi adlyder.
Lige nu kan vi intet gøre for Camille.
Tror du mig?
Nej.
Endelig kommer du til mig.
Jeg er sikker på, at du også havde lyst.
Vi elsker hinanden.
Du vidste det ikke, men det gjorde jeg.
Bare sig til, hvis der er noget, du vil have.
For jeg kan give dig alt nu.
Jeg er blevet ...
Ikke leder, men ...
En slags leder.
Og det gør hele forskellen.
Jeg bor kun her midlertidigt.
Bare vent.
Hvis vi gifter os ... nej, nej ...
Hvis vi gifter os ...
Vi skal ikke forhaste os.
Men hvis vi gifter os, skal vi bo på Montillac.
Så skal min far selvfølgelig tilbage. Du var hård mod ham, Léa.
Det sårede mig meget.
Jeg tilgiver dig, fordi du er kommet.
Bare vent ...
Vi bliver lykkelige.
Vil du gøre det for Camille, som du lovede?
Ja, min elskede. Alt, hvad du beder mig om ...
Léa! Léa ...
Du skal være min kone ...
Jeg har det dejlig varmt.
Du skal sove, lille skat.
Din mor kommer snart hjem.
Léa, jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Léa!
Léa! Fru Camille er kommet tilbage.
Mor!
Mor! Mor!
Adrien fik at vide, hun blev løsladt. Han bad mig køre hende hjem.
- Tak, Loïc. - Farvel, frøken.
Gør det ondt, mor?
Nej.
- Jeg ville sige tak. - Sæt dig ned.
Nej.
Vi har begge fået, hvad vi ville.
Du skal aldrig røre mig mere. Forstået?
Farvel, Mathias.
Vent, Léa!
- Vi må snakke med min far. - Jeg snakker ikke med nogen af jer.
Kvinder!
Det er ikke slemt.
Se på mig.
Jeg troede også, det blev jer to, da du var 10 år. I var gode venner.
Men se, hvad du er blevet til!
Det er ikke din far, der taler til dig.
Det er en anden. Den ... hvad skal jeg kalde det?
Du er også blevet en anden.
Selv om Léa har smidt mig ud som det rene skidt, -
- så vil jeg ønske, hun får en anden end dig.
Nu kan du få lov til at spise med dine beskidte venner.
Sæt dig ned og spis.
Foråret 1944
Militsen har frit spil.
Vi har planlagt aktioner d. 1. maj. Hvor mange mænd kan I regne med?
Omkring 60. Dine, Aristide, og så dem fra de tre gårde ved Pessac.
Hos stenhuggeren ...
Loïc? Det er mig.
- Hvordan har hun det? - Bedre.
Har du ikke noget til hende?
- Jeg kommer til Montillac i nat. - Det er alt for farligt.
Jeg vil se hende, for jeg ved ikke, hvornår det bliver næste gang.
Jeg har hørt, at en militssoldat fik hende løsladt. Mærkeligt ...
Og bagefter ... bliver du der så?
Jeg skal til Agen. Og så ved jeg ikke ...
Du har gjort så meget for hende.
Det er så svært at takke dig.
Er det?
Du har altså ikke noget at sige?
Røvhul ...
Det er Aristide.
Skynd jer! Loïc blev arresteret i går aftes.
De tvang ham til at tale. Den stakkel er død ...
- Hvem kan have stukket ham? - Nu må I bare se at komme væk.
Vi må advare de andre. Militsen er her om 10 minutter.
Jeg tager fruen og drengen med.
Ikke så overstrømmende!
Elskede ...
Kom nu!
- Pas godt på dem. - Ja.
Skynd dig, Léa!
- Kom med os, Suzanne. - Der kan ikke ske mig noget.
Jeg er bare fransk. Det er vel ingen forbrydelse.
Skynd jer væk. Hvem skal ellers passe Montillac?
- Hvor skal vi hen? Kom far? - Ja, han var der ...
Det er lige meget, om skibet går ned.
Kaptajnen er der jo ikke ...
Vi overtager huset.
Dér er de ...
Se her! Er det ikke skønt?
"Befrielse"! Hold kæft!
Spar på ammunitionen!
- Skal vi smadre det hele? - Kom i gang!
Her er ingen.
Vi smadrer det hele!
Aristide, jeg vil gøre mig nyttig.
Hvis De har lyst, frøken Léa ... Vi har brug for alle.
Kald mig ikke "frøken".
Hr. oberst ... Her er Deres gæster.
Jeg skal møde min kontakt i Paris, sir ...
Hr. oberst?
De kommer alt for tidligt.
Krigen er ikke slut endnu.
De er "Mayenne"!
Jeg vidste det.
Jeg må videre.
PÅ gensyn, soldat. Pas godt på dig selv.
På gensyn, hr. oberst.
"Drømmende har jeg fulgt den øde sti. "
"Drømmende har jeg fulgt den øde sti ... "
"Maurice har haft en god jul. "
"Maurice har haft en god jul ... "
Kom.
"Philémon vil have 6 flasker Sauterne. "
Landgangen!
De allierede!
Du synger falsk!
Landgangen finder sted en af de tre kommende nætter.
Vi fortsætter vores aktion. Krig mod krig.
Jeg har dem med fra Sidoines gård. Nogen havde angivet dem.
Vi er ikke i sikkerhed her mere. Vi forlader gården i morgen tidlig.
Jeg vil gerne takke jer. Takke jer for jeres mod, -
- jeres trofasthed -
- og jeres tro.
- Léa, jeg ville sige ... - Ssh, Victor.
Laurent ...
Nej!
En granat!
Adrien, nej!
Mor ...
Camille! Camille!
Nej!
Hvad gør du?
Dit svin!
Min far ...
De ville dræbe min far ...
Mathias ...
Léa ... jeg kan ikke se dig mere ...
Hvad har krigen gjort ved os, Mathias?
Hvad har krigen gjort ved os?
Hvad har krigen gjort ved os ...?
Jeg er sulten ... Jeg er tørstig ...
Nej, du er ikke tørstig.
Jo, og jeg er bange og træt.
Og ellers, hr., går det så godt? Kom ...
- Får jeg mærkerne? - Ja ...
Tak.
Jeg har ingen penge, men jeg har den her ...
- Modstandsbevægelsen? - Jeg tager Deres cykel.
Françoise, min elskede søster, jeg skriver fra et sted i livet.
Hvorfra ved jeg ikke. Midt i Frankrig, i en landsbyskole.
Her er tomt. "Takket være krigen", -
- som et barn, vi mødte, sagde.
Jeg skriver "vi", fordi Camilles søn Laurent er hos mig.
Françoise, Camille er død.
Jeg vil fortælle om det ubegribelige. Vi ses i Paris.
Mon jeg kommer før brevet? Hvor finder jeg et tog? Et frimærke?
Jeg har intet og ingen andre end dig.
Hvor er Laurent? Er han i live?
Hvor er faderen til din dreng?
Hvor er vores land?
Jeg tænker på søndagene, hvor hele familien tog ud til det oprørte hav.
I dag er det jorden, som er ustyrlig.
Kærlig hilsen Léa.
Hvorfor er Léa oppe på taget?
For at holde udkig efter tyskernes fly.
Her stinker.
Tror du måske, at du lugter godt?
Flyvemaskiner! Flyvemaskiner!
Satans.
Amerikanerne!
Amerikanerne ... amerikanerne!
Léa, du godeste!
Du er i live!
Hvad er der dog sket?
Albertine!
Det er Léa!
Er det sandt? Hvem er den lille dreng?
Laurent og Camilles dreng.
Han er sulten.
- Du skal få en omgang jordskokker. - Hvad er jordskokker?
De smager godt ...
Hans mor er død.
Camille ... Også Adrien.
Militsen dræbte nogle modsandsfolk, der var på en gård, hvor vi gemte os.
Det var et blodbad.
Jeg havde et brev til Françoise.
- Jeg fik det aldrig postet. - Françoise er her.
- Bed hende komme. - Nej ...
Du må hellere selv gå ind til hende. Hun er i dine forældres værelse.
Jeg skammer mig.
Jeg skammer mig ...
Min lille søster ...
De spyttede på mig.
Og værre endnu ...
Al den skrigen. Kvinderne, der skreg ...
Hvor er lille Pierre?
Hos en nabo.
Og hans far?
Han er såret og taget til fange i Vogeserne.
Hvordan såret?
Det ved jeg ikke ...
Han betroede sig til en sygepasser.
Det var hans kone, der angav mig.
Françoise ...
Kender De en officer, som hedder Laurent d'Argilat?
Han er derovre.
Laurent!
- Det er din far ... - Min søn!
Er det rigtigt, du kyssede mig, mens jeg sov?
Selvfølgelig.
Hvor er Camille?
18. november 1944. Elskede Léa.
Endelig har jeg fået lov til at kæmpe.
De ville kun bruge mig som præfekt.
Efter 4 års bukken og skraben på de bonede gulve har jeg fået nok.
Nu ved De, at jeg i alle de år var i aktiv tjeneste.
De beskyldte mig for alt muligt.
Af og til var det dog ganske morsomt.
Deres undertiden barske bemærkninger har jeg glemt.
Laurent har fortalt om Camilles død og Deres gentagne heltemod.
Han er så rådvild og taknemlig, han nemt kunne forelske sig i Dem.
Så vil De have vundet og jeg have tabt.
Ventede du nogen?
Nej.
Jeg ventede én, som aldrig kom.
Så nu venter jeg ikke mere nogen.
Léa, jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det ...
Så lad være.
Nu er det for sent for mig ...
Måske for tidligt.
Det er typisk dig.
Jeg talte med François forleden.
Med dig er man altid for tidligt eller for sent ude.
Laurent ... alle de her år ...
... så forfærdelige ...
Så forfærdelige ... Det er ikke engang på grund af dig ...
Jeg har tre dages orlov.
Vi kunne tage til Roches-Blanches med din søster, hendes dreng og min.
Så kunne du slappe af.
Montillac er sat til salg. Vidste du det?
Ja.
Men det, jeg vil sige ...
Du kan blive på Roches-Blanches lige så længe, du vil.
Har du hørt fra François?
Hvornår?
Jeg skriver til Dem for at sige en sidste gang, at jeg elsker Dem.
Jeg elsker Dem. Det ved De godt. Men hvis De stadig elsker Laurent ...
Undskyld min ligefremhed ... så vær lykkelig med ham for evigt.
Men skulle det være Dem nok at tænke på mig, -
- så er jeg lidt af en troldmand, ved De.
Må Gud og tilfældet være med os.
Jeg elsker Dem. François Tavernier.
- Goddag, frøken Delmas. - Goddag, hr. advokat.
- Havde De en god tur? - Ja tak.
I forgårs og i går var her ikke nogen.
Men tre par i dag. Fra det ene kom kun herren.
- Altså to par og en herre? - Rigtigt.
De to første var ikke interesserede, men den herre venter derinde.
- Også forduftet. - Kendte De ham?
Nej.
Léa!
Léa?
- Ved De, hvor hun er? - Frøken Léa?
Hun går vel en tur rundt i sit liv.
Hvad bliver det til?
Hvad laver du?
Beslut dig nu.
Jeg bliver.
Kommer I? Vi er sent på den.
François!